Tagged: Nirai
- This topic has 115 replies, 4 voices, and was last updated 2 år sedan by
Kalli.
-
Hide log. Kayas söta reaktion, hennes nervösa leende och magen som kurrade igen fyllde honom återigen med löjliga tankar. Han märkte att hans fråga minst sagt lockade den söta kvinnan framför honom, men hon tycktes ändå tveksam till förslaget.
“Jag tror nog att hon klarar sig lite till,” sade han och visade med en handrörelse att hon kunde följa med honom till ett sista stånd, “dessutom, ståndet med grillade spett ligger precis runt hörnet av den här gatan.”
Hide log mot Kaya igen. Han ville inte tvinga med henne någonstans men om han kunde lirka lite grann för att få spendera lite mer tid med henne så gjorde han det. Dessutom, hur viktig och hög status Kayas dam än hade så var Hides högre. -
Fundersamt bet hon fortfarande i underläppen, som fortfarande var lite sårig efter brevet ifrån kejsaren. Till slut suckade hon lite lätt. Kunde hon enligt etikett vara oartig mot denne herre? Trots allt hade han varit vänlig mot henne och dessutom betalat för tygerna. Men denna gång skulle han då inte få betala! Lite tveksamt nickade hon till slut och satte ner korgen ett litet tag som började bli lite tung. Inte för att det egentligen gjorde något, hon var van med att bära och arbeta dagarna i ända. Men på så sätt hade hon också lärt sig att uppskatta de små stunderna där hon kunde vila och sträcka på sig.
“Min herre, ni är svår att försvinna ifrån, hm?” retades hon något och sedan nickade hon framåt mot gatan. Vad kunde egentligen några få minuter göra?
-
Hide log brett, mycket nöjd med sig själv efter Kayas kommentar. Utan förvarning böjde han sig lätt och lyfte upp hennes korg från marken. Fortfarande med ett leende på läpparna och korgen i handen vände han sig till sitt söta sällskap igen.
“Det tar jag både som en komplimang och ett ja, fröken Kaya.” han började ta ett steg för att röra sig mot tigerfisk ståndet men hejdade sig först lite hastigt, “och snälla Kaya, du kan kalla mig Hide.” -
Toku försökte sträcka sig efter korgen och dra till sig den igen. Tänk om han hade tänkt ta den! Då skulle all tid varit i onödan och hon behövde verkligen det som fanns där i. Men hon märkte snart att det var lönlöst att försöka att ta korgen men åt hans sista ord fnös hon och tog några snabba steg så att hon var vid hans sida igen.
“Min herre, det vore oartigt och emot etikett. Och vad är vi utan etikett? Om inte djur?” frågade hon med ett svagt leende och försökte igen norpa till sig korgen och drog in doften av tigerfisken och var snart framme med sina mynt som hon nästan lite för ivrigt pressade i handlarens hand.
“Två spett!” kvittrade hon med ett ursäktande leende.
“Tack!”
-
Hide undvek smidigt Kayas försök att ta tillbaka sin korg. Inte för att han hade tänkt sno den ifrån henne, mest bara för att det var roligt att retas. Dessutom hade hon burit den länge nog, att bara gå bredvid utan att hjälpa till att bära kändes inte artigt. Han log dock åt hennes ord om etikett. Precis detsamma hade hans egen lärare försökt övertyga honom om var gång Hide använde fel titlar eller kallade Lee för något annat än Sinlai Kaehdara.
“Nåväl, men om etikett är det enda som håller dig från att säga någons namn, har du inte då redan glömt bort syftet med det?” doften av grillad fisk nådde hans näsa samtidigt som han fortsatte, “grunden till etikett är respekt, om du då inte säger någons namn när han ber dig om det, är det inte respektlöst?”Väl framme vid ståndet var Kaya snabb med att betala för spetten. Ett roat skrockande kom från Hide då han redan räknat med detta. Medan spetten förberedes plockade han enkelt upp några mynt ur sin egen fick och placerade dem i Kayas korg han höll i handen, tydligt så att hon kunde se honom göra det.
-
Det hade varit ett tag sedan nu som Okaji hade kommit ifatt Toku, men när hon såg henne socialisera sig med någon annan så beslutade hon sig för att hålla sig i bakgrunden. Hon glädde sig för tjänarinnans skull, då det var länge sedan någon av dem hade haft chansen att umgås så avslappnat med en främlig, särskilt i Masei.
Okaji var praktiskt klädd trots att det drog åt sig gott om uppmärksamhet, då det inte var helt vanligt att en kvinna klädde sig så praktiskt på Maseis gator. Hon hade höga härdade svarta läderstövlar ovanpå bruna byxor i ett grovt, slitstarkt tyg. Hon hade en vit tröja som stack ut under en svart väst åter igen i härdat läder. Kroppen hennes hade varit omsluten i en lång skogsgrön kappa, om inte hon lät framsidan vara helt öppen. Luvan var dragen över huvudet, vilket dolde hennes långa svarta hår. Faktum var att en kunde enkelt missta henne för en man.
“Ett spett tigerfisk.” Hon klev upp bredvid Hide istället för Toku, vilket placerade honom mellan dem. Hon hade än så länge inte ens tittat på Toku sedan hon beslutat sig för att komma närmare och stod lutad mot ståndet, ett varmt leende riktat mot försäljaren.
Om Toku inte gjorde någonting för att avslöja att hon kände Okaji så tänkte hon helt enkelt bara njuta av tigerfisken även om de två vandrade vidare från ståndet, däremot aldrig långt nog från henne att hon inte kunde ingripa om något hände.
Hon hoppades såklart att Toku skulle fortsätta med sitt, dels för att hon som sagt var glad för hennes skull, men också för att det roade Okaji i stunden att retas lite och kanske kasta Tokus koncentration ur balans.
-
Mynten som Hide så tydligt placerade i hennes korg, fick hennes ögonbryn att dra ihop sig, precis som hennes mun. Så som de gjorde när hon var missnöjd med något. Vanligtvis inte mer än några enstaka sekunder. För vem brydde sig egentligen om att hon var arg eller irriterad? Hon skulle inte ha sin röst hörd. Förstås visste hon att Okaji gjorde det, men hon var uppfostrad att inte visa det. Framförallt inte framför en främling.
Lite irriterat plockade hon upp mynten igen, noga med att hon skulle plocka upp varenda en av dem. För att sedan se sig omkring, sökandes efter någon hungrig själ. Det fanns många av dem och Toku kastade istället en kort blick ner på de få mynten i sin egna penningpung. Räknade de hastigt och lade det sedan i handlarens hand.
“Det bör vara tillräckligt åt sju spett. Kan ni ge de hungriga barnen det?” frågade hon och nickade åt några barn som hade kläder som säkert skulle falla i bitar så fort någon rörde dem. Men så fort hon betalat spetten fick hon syn på Okaji och hennes ögon blev lite större samtidigt som en varm rodnad smög sig upp på kinderna. Vad gjorde hon här? Det hela gjorde henne lite ur balans och ett litet strängt min dam! föll ur hennes läppar innan hon själv riktigt förstått att hon sagt något.
“Min… min dam är nog snart till sig av oro. Jag tror det vore en dum idé att hålla mig borta från henne längre än nödvändigt, min herre Hide.” påpekade hon med ett svagt leende. Trots allt tyckte hon att det var en rätt bra räddning. Även om blicken gick emellan Hide och Okaji då och då.
-
Hide skrockade då Kaya plockade upp alla mynten ur krogen igen. Det var just typiskt att hon inte kunde ta emot dem till sig själv, men det gjorde egentligen ingenting. Om hon hellre gav bort hans gåva så var det såklart helt okej. Trots allt så ville han inte tvinga på henne någonting – men det betydde inte att han skulle låta henne betala för honom eller att han inte skulle erbjuda sig. Att hon hellre ville ge till hungriga barn än ta emot något extra till sig själv gjorde även att kejsaren blev ännu mer nyfiken på kvinnan han just träffat. Hennes beteende var annorlunda så gott som allt han stött på tidigare.
Hide hann dock inte säga något mer innan Kaya plötsligt utropat ”min dam!” och sedan nervöst fått ur sig något om att hennes dam var orolig för henne. Dessutom hoppade hennes blick mellan Hide och en främling som precis kommit upp vid hans sida. Förvånat höjde kejsaren ett ögonbryn och såg mellan Kaya och främlingen – som till hans förvåning var slående lik hans egen mor. Det sista var dock inget han lade någon mer vikt vid då en bekymrad tanke dykt upp i hans sinne. Var främlingen någon som Kaya kände? Någon utsänd av hennes dam för att hämta hem henne? Men i så fall, varför stod personen bara där utan att så mycket som tittar på Kaya. Var det ett hot på något vis? Hides ögon smalnade när han vände sig mot Kaya igen.
”Kaya, är allt som det ska?” frågade han och försökte utläsa av hennes blick och kroppsspråk ifall hon var hotad på något vis.
-
En rodnad kom på hennes kinder och hon harklade sig, skulle precis komma på en lögn när hon såg hur en person med sin famn full av vapen som förmodligen var dess varor snubblade och utan att riktigt tänka efter hade hon knuffat undan Okaji så att hon själv kom på platsen som Okaji var. Spjut, knivar och svärd tycktes studsa omkring henne. På något märkligt tur som hon verkade ha och hon hade sina armar över sitt ansikte och några få blad skar henne, men inte mycket.
Fast hon verkade inte bry sig om det och kröp fram mot Okaji och knuffade undan några spjut med sin fot för att lägga armarna omkring sin dam.
“Min dam! Min dam, är du skadad?” frågade hon med en röst tjock av oro.
-
Han hann knappt reagera innan Kaya plötsligt knuffat undan honom och främlingen vid hans sida. Spjut och vapen regnade plötsligt runt omkring dem och den överraskande kejsaren gjorde sitt bästa för att skydda sig själv och båda de andra två från skada. Själv fick han flera skärsår över armarna när han puttade undan ett antal vapen i luften för att de inte skulle falla på Kaya. Den andra kvinnan tycktes tack vare Okaji vara till större delen utom räckhåll för olyckan. Förutom armarna, klarade sig Hide dock ganska bra. Hans ansikte var oskatt och inget sår var mer än hanterbart.
Dock såg han mycket skeptiskt på under tiden Kaya kastade sig mot den andra kvinnan så snart inga fler vapen föll över dem. Till Hides förvåning var hon ytterst mån om den andras hälsa – långt över sin egen tycktes det. Dessutom var det nu uppenbart att den huvklädda kvinnan var Kayas dam. Förvånat och något skeptiskt förblev Hide stående tyst vid sidan medan han iakttog de två framför sig.
-
Okaji blundade i förväntan och var precis på väg att ta en tugga av den mycket efterlängtade tigerfisken när hon hörde ett flertal ljud samtidigt och hon slog upp ögonen. I ögonvrån såg hon Toku komma flygandes mot henne och innan hon hann få ut ett ord stöttes hon omkull. I nästa stund regnande det vapen, och med en snubblande handlare som föll platt på magen bredvid henne med händerna i panik över huvudet för att skydda det förstod hon vad som hade hänt.
“Lugn, andas, jag mår bra. Jag tappade min tigerfisk dock.” Sa hon och fnyste till lite besviken. Det kanske var en märklig situationen, men märkliga saker kunde hända runt Toku och Okaji verkade inte så skakad av situationen. Hon försiktigt kopplade loss Toku från sig själv och log åt henne medans hon reste dem båda upp. Hon försiktigt snurrade runt på Toku och placerade handen ömt på kinden hennes innan hon särade på dem helt.
“Du och din kompis tog det värsta, kära falk. Jag har inte dräpt en basilisk bara för att bli dödad av en man med smör som handskar. Tack för hjälpen, herrn, jag såg vad du gjorde.” Hon tog sig på bröstet över hjärtat och nickade mot Hide, som hon lät blicken vandra över innan hon klev bort för att hjälpa vapenhandlaren till fötterna, och började gå igenom potentiella skador på honom också. Visst hade alla blivit skurna, men ingen hade sår av den grad att det oroade henne. Minst av alla Okaji, som Toku hade riskerat livet för. Igen. Som vanligt.
-
Att bli kallad falk fick henne att rodna lite lätt. Som vanligt hade hon inte gjort något, det var ingen argsint fiende. Bara fallande objekt, men hon var lättad att Okaji inte var skadad. Sedan gav hon ifrån sig ett hastigt andetag och tog några hastiga steg mot Hinde. Ännu en gång rodnade hon lätt och harklade sig medan hon kliade sig något obekvämt i nacken.
‘Är ni oskadd min herre?’ frågade hon och lät blicken oroligt röra sig över honom.
‘Ber om ursäkt att jag… Min dam… Jag kunde inte låta…”
-
Hide nickade mot Kayas dam då denna talade till honom. Eftersom Kaya visat (och fortfarande visade) sådan omsorg för den andra kvinnan verkade det inte som om hon var något hot. Så som främlingen lugnade sin tjänarinna tycktes hon inte heller ha något ont i sinnet – dock förblev kejsaren skeptisk. Damen i fråga var inte klädd så som någon av status brukade, vilket gjorde att Hide förblev något misstänksam. Dessutom, sättet hon bara dykt upp vid hans sida och hur hon fört sig utan att ens se på Kaya gav kejsaren en känsla av att någonting var lite skumt med denna dam.
De misstänksamma tankarna försvann dock ur Hides huvud då Kaya kom fram till honom igen. En söt rodnad var på hennes kinder och hennes lite osäkra ursäkt fick honom att le mjukt mot henne.
”Inget att be om ursäkt för eller oroa sig över Kaya.” sade han och tog försiktigt en av hennes händer i båda sina. Den hade fått ett litet skärsår som blödde. Med kanten av sin skjortärm torkade han mjukt bort det blod som hunnit rinna över Kayas knogar. Sedan såg han upp på hennes ansikte igen med glimten i ögat.
”Ingen skada skedd så länge du mår bra, men du har visst en tendens att få fallande saker över dig.”
-
Medans Okaji hjälpte handlaren sneglade hon mot paret och log för sig själv. Hon klappade honom sedan på armen och satt sedan armen sin över axeln hans. Hon ledde honom till röran med vapnen och med en fot sparkade hon upp ett spjut i luften och tog tag i det för att räcka över fredligt till honom.
“Du har uppenbarligen fler vapen än du kan hantera, min herre. Levererar du? Vad sägs som att vi snackar pris du och jag medans min blodiga tjänarinna hanterar den skadade och politiskt mäktiga mannen där borta? Erbjuder du överlevnadsrabatter?” Hon hånlog åt honom som såg ganska nervös ut medans hon ledde honom åt sidan så att hon kunde diskutera detaljer borta från nyfikna öron.
“Jag är snart tillbaka … Kaya.” Hojtade hon till Toku med ett snett leende innan hon några steg senare satte sig ner på en låda tillsammans med handlaren.
-
Omtanken ifrån Hide fick Toku lite ur balans och hon ryckte bort sin hand, förvirrad och snabbt som om något hade bränt henne. Något eftertänksamt rörde hon sin hand och skakade lätt på huvudet som om det hela var absurt. Efter det kom hon på att Hide hade torkat hennes blod med sin skjorta och rodnaden blev rödare när hon skyndade sig att ta hans skjortärm för att inspektera den och såg lite orolig ut.
‘Det kommer bli svårt att få bort den här fläcken min herre, vad tänkte ni egentligen!’ påpekade hon och skakade igen på huvudet för att låta blicken oroligt vandra mot Okaji som såg tillfället att förhandla med den stackars handlaren.
-
Normalt hade Hide mer noggrant hållit ett öga på Kayas dam, men med den söta tjänarinnan framför sig tittade han knappt ens upp då den andra kvinnan ropade något. Att hon gick iväg med vapen handlaren brydde sig inte kejsaren om för tillfället då hans fokus var helt koncentrerat på kvinnan framför honom.
Att Kaya dragit undan sin hand som om han bränt henne gjorde Hide först lite orolig. Det sista han ville var att göra henne obekväm på något sätt, men då rodnaden tycktes intensifieras på Kayas kinder och hon tog hans hand igen kunde han inte låta bli att le lättat. Vid hennes ord om att blod fläckarna skulle vara svåra att få bort skrattade han högt och skakade på huvudet. Hon höll hans hand i båda sina under tiden hon inspekterat skjortan. Hide tog sin andra hand och lade den ovanpå hennes båda för att få henne att sluta och få hennes blick tillbaka till hans ansikte igen.
“Ingenting att oroa sig för Kaya.” sade kejsaren med ett leende, “det är bara en skjorta. Ditt välmående kommer först.”Han höll kvar om hennes ena hand med sin medan den andra sträcktes in mot tigerfiskståndet där deras två spett fortfarande stod orörda från innan olyckan som skett. Det rök fortfarande från dem och marinaden de grillats i glänste inbjudande i ljuset från solen. Hide plockade upp båda spetten med en hand och höll upp dem mellan sig och Kaya – fortfarande med sin andra hand om en av hennes. Kejsaren log mot tjänarinnan.
“Så, var var vi?” -
Det var svårt att riktigt hålla sitt öga på sin dam, när Hide höll på att röra hennes hand sådär. Det kändes ovant… nästan olagligt och hon hade lust att dra bort den. Men samtidigt inte. Och det skulle väl vara emot vett och etikett att göra det? Speciellt när han försökte att vara en sådana gentleman. Hon harklade sig lite och bjöd på ett vänligt leende och klappade hans ena hand för att sedan släppa den.
Hungrigt stoppade hon en av tigerfisk bitarna i munnen, men sänkte sedan spättet. Hon visste hur mycket Okaji tyckte om det och tänkte erbjuda resten till henne.
“Vart vi var? Ni hade tänkt berätta mer om er själv, min herre.” sa hon med ett vänligt leende och kastade en hastig blick mot Okaji och sänkte spättet lite för att inte lockas allt för mycket av doften.
-
Hide skrockade lätt åt Kayas ord. Han var faktiskt ganska säker på att det inte var vad de hade pratat om innan Kaya distraherats och handlaren tappat sina vapen. Han tog ett bett av sitt tigerspett och höjde ett ögonbryn mot den sötas tjänarinnan.
“Jasså?” sade han sedan, efter att ha svalt sin tugga, “jag som vill minnas att det var du som skulle berätta om dig själv?”Oavsett om det var sant eller inte så var Hide väldigt nyfiken på Kaya. Ännu mer nu än tidigare till och med efter att ha fått en liten glimt av personen hon tjänade. Att kvinnan framför honom var mycket söt och uppenbart osjälvisk fick kejsarens intresse att stiga – det var sällsynt att möta någon med båda dessa egenskaper bland överklassen. Eftersom detta var något han kunnat se utan att Kaya berättat nästan någonting om sig själv fick Hide att undra vad mer för intressant som kunde finnas hos henne om hon bara valde att låta honom veta.
-
Okaji satt intill handelsmannen i en ganska informell position, lätt framåtlutad, händerna slutna över famnen hennes medans hon satt med huvudet vridet lite obekvämt bakåt för att kunna se honom i ögonen när de pratade, då han både satt mer rakryggad och var längre än henne. Efter att hon frågat honom om hans sortiment, priser och mer så lät hon däremot hennes kropp skifta så att hon lättare såg på Toku och Hide där de stod och pratade. Hon borde ha tittat på Toku, säkerställt att hon var okej, men det hade hon såklart redan gjort på mycket närmare håll. Istället låste sig blicken på Hide och hon lät sig själv stirra på honom. Det var någonting väldigt bekant med honom och hon kunde inte helt placera det. Var han någon de haft att göra med tidigare? Han var för ung för att ha jobbat i palatset när hon bodde där, och för fin för att vara någon hon mött i strid.
Snart vände hon däremot blicken tillbaka till handlaren och log lätt åt honom. De bytte några fler ord mellan varandra och hon beskrev en position som hennes kompani höll koll på utanför staden, innan hon räckte honom en liten järndisk som rymdes i hans hand, med Solfalkarnas symbol. Kunde han visa den, skulle de förstå att han talade sanning, och hon klev upp från lådan och gav honom en fast handskakning. De kunde sköta själva transportern och betalningen utan henne. Hon kände sig ganska säker på att han inte skulle våga kommunicera fel pris. Efter handskakningen klappade hon honom på axeln, innan de båda gick tillbaka till ståndet med fisken och hon började tillsammans med handelsmannen samla ihop vapnen, innan hon räckte dem till honom och gav honom ett avslutande leende innan han klumpigt vandrade tillbaka från där han kom, bärande på alla sina vapen.
-
Hans snabba ord fick henne att fnysa lite lätt, mer i ett roat skratt än något i form av ogillande vilket syntes på det roande leende som fanns där på hennes smala läppar samtidigt som hon skakade nätt på huvudet åt hans ord.
“Jag? Knappast, min herre, en dam talar aldrig om sig själv, enligt etikett. Det känner ni väl till?” påpekade hon med ett roat leende och gjorde en gest för att uppmuntra honom att tala om sig själv. För vad skulle information om henne vara intressant? Dessutom så var det sällan hon tlaade om sig själv, hon visste inte riktigt vart hon skulle börja. Eller för den delen vad hon skulle säga, det fanns många hemligheter där omkring.
Hastigt kastade hon en blick mot Okaji och såg den intensiva blicken mot Hide och rynkade lite på ögonbrynen. Hon kände till den blicken. Var Hide någon de hade mött innan? Det fanns något bekant där. Men vad?
You must be logged in to reply to this topic.