Hon gjorde alltid sitt bästa för att inte visa det, men konster som dessa tärde på henne och efter att ha förlett både vakterna i staden, samt kallat på sin far över ett så betydande avstånd, så vacklade hennes fasad en aning. Hon tog tacksamt emot hans hjälp när han ledde henne bort till en av sofforna och väl där sjönk hon trött ned, dock inte u…[Read more]
Att han betraktade henne lite närmre var inget som undgick drottningen, och när han lite försiktigt rörde även vid hennes sinne så var det som att hon vacklade för ett ögonblick. De tudelade känslorna inför den hemlighet hon fortfarande höll sipprade fram, som vatten genom en spricka. Först tänkte hon försöka dölja det, täppa till sprickan, men ho…[Read more]
Ansträngningen syntes inte utåt, men Ayperos skulle märka av den, även om hans uppmuntrande ord och kyss gjorde att det hela kändes lite mindre påtagligt. Lyckligtvis var det inte särskilt långt till värdshuset som Ayperos ordnat åt dem, men nog för att hon skulle hinna pusta ut en aning.
”Människornas egen hybris… Men som ni säger, käre mak…[Read more]
Hon hade aldrig sett Hannadon med sina egna ögon, och till en början hade hon inte misstänkt att det var dit deras färd tog dem, men i och med att timmarna gick och riktningen blev uppenbar även för henne så förstod hon vart de var på väg. Hon höll förstås sina tankar kring klokheten av detta val för sig själv, hon litade på att Ayperos visste…[Read more]
Demonens ilska fanns kvar i bakgrunden, som en pyrande glöd som fyllde henne både med beslutsamhet och fruktan, fruktan för vad detta hot skulle kunna innebära för Nenya, för dem alla. Denna alvkvinna, eller vad som nu fanns kvar av henne, verkade ha varit en kraft att räkna med och vad hade inte alla år inlåst gjort henne till?
Plötsligheten i Nenyas försvinnande både från den fysiska platsen men också ur hennes sinne fick till slut drottningen att ge vika och hon tvingades famla efter Ayperos ena arm för att lyckas hålla sig stående. De hade delat ett band så länge att det nästan blivit en del av hennes eget sinne, och nu slets det från henne så brutalt att det kändes s…[Read more]
Känslorna som vällde mot henne från Ayperos var väntade, åtminstone de som osade av irritation och ilska, men mindre så var de som faktiskt liknade skuldkänslor. Hon hade inte upplevt det från honom tidigare men istället för att bekymra henne så lockade det fram ett litet flin över hennes läppar. Åren hade kanske gjort honom mjukare, eller så miss…[Read more]
Kanske var det tur att de stannade till innan de klev in i långhuset som Bodil fört henne till, eller så var det lika mycket ett tveeggat svärd, ty även om hon fick en stund att begrunda det som den andra kvinnan sagt så gav det henne också en chans att se något bekant i ögonvrån. Eller rättare sagt någon.
Hon gjorde sitt bästa för att inte visa…[Read more]
Hon hann knappt insupa berömmet från Ayperos innan Nenya lät ilskan och osäkerheten ta över, och istället sjönk hon ned något i fåtöljen där hon satt. Hon var väl bekant med känslorna som vällde upp inom Nenya, men till skillnad från den andra kvinnan så hade hennes tid vid Ayperos sida lärt henne att kontrollera dem, att se dem för vad de var –…[Read more]
Om drottningen blev förvånad över Ayperos förslag så visade hon det inte utåt, trots allt så vore det klokt att placera någon som var trogen både henne och Ayperos som regent för en ny provins… Och vem var mer trogen än Nenya? Det skulle dock ta henne ifrån demonens sida, från hennes sida, men vad för spel spelade de som inte krävde uppoffri…[Read more]
Hon lyssnade under tystnad medan Nenya talade, men kanske mer än lyssnade så kände hon, kände Nenyas osäkerhet och tveksamhet kring det hela, hur hennes känslor inte var lika klara och tydliga som de vanligen var. Dock gick hon inte längre än så, utan lät saken bero. Det kunde betyda mer än en sak och hon litade trots allt på Nenyas omdöme i fr…[Read more]
Det var under tystnad som hon betraktade kvinnan som gick bredvid henne, något förvånad över att hon så öppet medgav att Turin Hrafn varit både virrig och dessutom fattat tvivelaktiga beslut. Det var inte riktigt vad hon väntade sig, de flesta andra av hans anhängare verkade näst intill lika fanatiska som han själv. Än större blev hennes förvå…[Read more]
Att Nenya var något frustrerad syntes tydligt, men först när hon slappnade av och faktiskt försökte visa dem vad det var hon känt av så kunde Isra mer än se hennes oro. Hon tryckte lätt Ayperos hand när han tog hennes i sin, dock utan att ta blicken från Nenya.
”Jag är rädd att jag inte känner till er historia med dem… Men av din oro att döma…[Read more]
Att vara tillsammans igen var en lättnad, och Isra sjönk tacksamt ned i en av fåtöljerna lagom till att vinet serverades. Hon, till skillnad från Nenya, fann det lätt att uppskatta de ömma gesterna från både Nenya och Ayperos, och kanske log hon lite för sig själv trots det allvarliga samtalsämnet. Hon gjorde sig inga föreställningar om att detta…[Read more]
Det kändes som en evighet som de spenderat där inne i långhuset, samtidigt som det inte kändes som mer än ett par ögonblick. Turin Hrafn hade hemsökt hennes tankar allt för länge och att slutligen stå framför honom tycktes nästan få tiden att stå stilla. Ändå var kylan som slog mot henne när hon klev ut ur långhuset igen en brysk påminnelse om att…[Read more]
Tiden de spenderat separerade hade visat sig vara både upplysande och fruktsam. Drottningen hade insett hur väl deras lilla trio funkade och hur inkomplett hon kände sig när de inte var tillsammans. Insikten hade gjort henne något besvärad till en början, men i och med att dagarna och veckorna gått så hade hon istället insett styrkan som fanns i d…[Read more]
Det var uppenbart att Nenya ogillade allvarsamheten i samtalet, men det gick inte att rå för. Situationen var trots allt allvarlig. De befann sig i fiendens land, rakt under deras näsor, och de var tvungna att gå varsamt fram, precis som Ayperos påminde henne om.
”Någon måste ju oroa sig lite”, svarade hon med ett litet leende efter att Nenyas…[Read more]
Jarl Bodil Ek var kanske till det yttre en krigare, men sättet på vilket hon talade gjorde det klart för Maeve att detta framförallt var en diplomat. Inte för att hon tvivlade på att kvinnan visste hur man hanterade ett svärd, men hon hade nog nått sin position genom att tala snarare än att slåss, så mycket var uppenbart bara av den korta stun…[Read more]
Hon kunde inte annat än humma sitt medhåll när Ayperos bekräftade hennes tankar och idéer och hon log nöjt för sig själv när hon tänkte på den obalans som var i antågande. Visst, det var farligt, oroligheterna skulle förstås påverka även hennes rike, men det var en risk som var värd att ta. Om de kunde styra oroligheterna i rätt riktning och samt…[Read more]
Hederligt folk? Tanken var till en början nästan skrattretande, för henne var alla som stod på Hrafns sida lika mycket monster som han. Men sen mindes hon också vad hon själv gjort på vägen hit, på de som brunnit inne i sina hus, på de män hon ristat blodörn på och hängt upp som en varning för förbipasserande. Hon tänkte på Arands ord om att…[Read more]